William+Shakespeare+-+Hamlet+(utdrag)

==Hamlet == Det å være eller ikke være er filosofiske spørsmål, som det ikke finnes noe svar på. Hvordan er den beste måten å leve på for å føle at man har levd et fullverdig og komplett liv. Det er spørsmål som vi alle kan kjenne oss igjen i, men aldri helt forstår. Vi skal alle i gjennom et regn av både hat og kjærlighet, det kan føles ut som steiner og amors piler. Hvem er denne skjebnen som sender oss så forskjellige følelser, hendelser, og minner, finner vi en gang meningen med livet?
 * //Å være eller ikke være: dét//**
 * //er spørsmålet. For hva er en edel ferd?//**
 * //Å tåle dette regn av steiner og piler//**
 * //en bitter skjebne sender oss?//**

//**Eller å trekke sverd mot et hav av sorger,**// //**og gjøre en slutt på dem? Å dø, å sove -**// //**ja, bare dét, - og se at søvnen slukker**// //**all hjertekval, de tusen plager kjødet**// //**er arvlig til. Hvor inderlig man higer**// //**mot denne slutt: å dø, å sove. Sove,**// //**og kanskje drømme? Ja, se der er låsen!**// Hvis du tar ditt liv, finner du svaret på hva som skjer etter livet, det slukker alle sorger, men det betyr ikke at du finner meningen med livet. Vi lever til vi dør, men hvordan føles det å dø? All smerte, blir borte når man sovner inn, etter hvert som hjerte dunker svakere og svakere. Slutten er alltid nær, ingen har en livsgaranti. Kanskje man til og med lengter etter slutten, det å dø, å sove? Hvem vet, kanskje man drømmer?

Vi vet ikke hva som skjer etter døden, hvor vi havner hen, eller hva vi drømmer, om vi drømmer. Vi er lenket til jorden med usynelige lenker, vi beveger oss fritt, og har våre egene tanker og meninger. Uvitenheten om hva som skjer etter livet, er det som stanser oss fra å ta vårt liv, når livet ikke blir som vi hadde tenkt.
 * //Hva vil vi drømme om i dødens søvn//**
 * //når vi har kastet disse støvets lenker?//**
 * //Den tanken stanser oss - og det er den//**
 * //som gjør elendighetens liv så langt.//**

Gjennom livet møter vi på hån, fiender, frekkhet, kjærlighet, vi blir såret, og vi har regler vi må følge. Vi må alle igjennom det, og fortsatt er det noen som er hovmodige, som om de var bedre enn alle andre, med nesen høyt i skyene. Hvem er det som orker å leve det liv vi lever, med alt livet innebærer? Like vell så lever vi, men livet kan ta slutt veldig brått.
 * //Hvem vil orke tidens hugg og hån,//**
 * //tyrannens overgrep, den stoltes frekkhet,//**
 * //det knuste hjertes kvaler, lovens treghet//**
 * //og embetsmannens hovmod, alle spark som//**
 * //langmodig ånd vil få av åndløsheten,//**
 * //- hvem orket dette hvis han selv formådde//**
 * //å fri seg fra det med en liten dolk?//**

Vi alle møter på oppturer og nedturer gjennom livet, men vi alle vil fortsette å leve, for å håpe på bedre tider, etter at alt ikke er som det skal være. Det er angsten for hva som skjer etter døden, som hindrer oss i å finne det ut. Det er jo ingen som har kommet tilbake, eller kommer til å komme tilbake etter døden. Hva som skjer når hjertet ikke lenger banker, vet ingen, og hvem vet om vi noen gang vil finne ut av det? Det er nettopp det som får oss til å leve vidre, vi lærer oss å leve med sorgene vi har, uten å søke etter nye, for livet er trist nok til tider som det er.
 * //Hvem vil bære denne byrde, stønne//**
 * //og svette under livets åk, hvis ikke//**
 * //vi følte angst for noe etter døden,//**
 * //et uoppdaget land som ingen vandrer//**
 * //er vendt tilbake fra? Det lammer viljen,//**
 * //så vi vil heller bære gamle sorger//**
 * //enn å gå til nye som vi ikke kjenner.//**

Alle tanker vi har, gjør oss alle feige, vi beslutter en ting, men der etter tenker vi over det i etter kant og endrer mening. Hva er den riktige veien å gå, hvilke handlinger er riktige å utføre, hvordan skal vi leve for å føle at vi lever? Det er bedre å være spontan, og ta ting som det kommer, ikke gå rundt og tenke i en eviget, man føler seg så liten i denne evigheten, med så mange spørsmål, men så få svar. Uten spontanitet kommer vi ingen vei, alt vil bare miste mening, og bli like meningsløst som et liv med mange spørsmål, hva, hvorfor, hvem, men ingen svar.
 * //For refleksjonen gjør oss alle feige;//**
 * //besluttsomhetens friske morgenfarge//**
 * //vil synke bort i ettertankenes blekhet,//**
 * //og foretakender med kraft og kjerne//**
 * //vil gjennom denne tanke skjene ut,//**
 * //og miste navn av handling...//**